Aften.
Hans sidste Dillie.
Den fri Seene slutter i Aften
sin Seson med et #eldre Skuespil af
Wieneren Arthur Schnitzler —
„Elskovsleg“s Forfatter.
Stykket, hvis tyske Titel er „Das
Vermächtniss“ (Testamentet) kaldes
paa dansk „Hans sidste Vilje. Dets
Handling er folgende:
Hugo Losatti er forulykket paa
en Ridetur i Prateren og bliver
bragt doende hiem. For han udaan¬
der, betror han sin Moder, at han
har en Son med sin Elskerinde Toni
Weber, og han beder hende indsten¬
digt om at optage Toni og Barnei
i sit Hus. Baade Moderen og Hugos
Fader, den gamle torre Professor
Losatti, gaar ind paa Sonnens sidste
Vilje, og Toni Weber optages i Hu¬
set.
De kvindelige Medlemmer af Fa¬
milien betragter hende med Velvilje
og fatter Omhed for hende i hendes
Ulykke. Det galder baade Fru Lo¬
satti, hendes Datter Franciska og
hendes Svigerinde Fru Emma. For
Professoren og endnu mere for
Franciscas Forlovede, Dr. Ferdi¬
nand Schmidt, er Toni derimod paa
Grund af sin „Fortid“ en Torn i
Ojet. De kan ikke tilgive den unge
Pige, al hun har elsket Hugo og til¬
hort ham uden at veere gift med
ham, og de betragter hendes Naer¬
verelse i Huset som en Skam i Folks
Ojne.
Professoren har imidlertid fat¬
tet Forkarlighed for den lille Dreng,
som hans Son har esterladt ham,
og i hvem han kender sit eget Blod.
For Drengens Skyld berer han
over med Toni. Men da Dreugen
dor, bliver Opholdet i Huset snart
utaaleligt sor den stakkels Toni We¬
ber. Hun foler sin Tilvcrelse som en
uophorlig Bebrejdelse. Professoren
og den bornerte Dr. Schmidt vil
have hende fjernet saa snart som
ligt, Francisca tager varmhjeertet
Parti imod ham, Fru Emma for¬
svarer ligelebes Toni, medens Fru
Losatti narmest er ligegyldig. Det
ender med, at Fru Emma tilbyder
at tage Toni hjem til sig selv. Men
hun stoder paa Modstand hos sin
egen Datter, som selv i sin Tid bar
elsket Hugo og ikke kan taale Synet
af hans Eiskerinde.
Toni Weber soler sig forstodt af
alle for sin Keerligheds Skyld —
udstudt af Samfundel. Ensom og
fortviviet soger hun da Doden. Hun
drukner sig.
Telephon 12.801.
D
„OBSERVE.,
österr. behördl. konz. Unternehmen für Zeitungs-Ausschnitte
Wien, I., Concordiaplatz 4.
Vertretungen
in Berlin, Budapest, Chicago, Christiania, Genf, Kopen¬
Nagen, London, Madrid, Mailand, Minneapolis, New-Vork,
Paris, Rom, San Francisco, Stockholm, St. Petersburg.
(Quellenashabe ohne Gewähr).
Ausschul aus. J.Ocadoteeer
. 27 5
MD
Den fri Scene.
Haus sidste Villie.
Den fri Scene sluttede i Aftes
sin forste Seson med Arthur
Schnitzlers i Gaar omtalte
Skuespil. Om denne Forestilling
samtidig skal satte Punktum sor den
fri Scenes Virksomhed, beror — som
Direktor Aksel Strom sterkt be¬
tonede i en indledende Tale i Aftes
paa den Tilslutning, Publikum
fremtidig vil stanke Foretagendet.
Det vilde i Virkeligheden vere
urimeligt, om den fri Scene ilke
ogsaa fremtidigt fandt Stotte hos
Kobenhavns mange teaterinteresse¬
rede. De ni Forestillinger, Scenen!
har givet i Vinter, har alle frem¬
budt noget useedvanligt og sever¬
diat. At enkelte af dem ogsaa har
forarget en eller anden, er ike mere,
end man kunde vente. Hr. Strom
har arbejdet med Alvor #n Energi
hvad han ikke uden Selvfolelse
fremhavede i Aftes — og han fortje¬
ner utvivlsomt gunstigere Arbejds¬
vilkaar i Fremtiden.
Iscenejettelsen af Schnitz¬
slers morke, men virkningsfulde
Problemskrespil didnede om den
Omhu, hvormed Hr. Strom gaar
til Varks. Det var maaske den
smukkeste Forestilling, den fri Sce¬
ne endnu har givet, og den fangs¬
lede Publikum i stigende Grad.
Blandt de sollehavende fortjener
seerlig Frk. Sorensen at frem¬
haves for sin inderlige Fremstilling!
af Stykkets unge Pige, som for sin
Kerligheds Skyld maa finde sig i,
at alle de selvretferdige kaster Sten
paa hende. Hun gjorde megen
Lykke.
Hans sidste Dillie.
Den fri Seene slutter i Aften
sin Seson med et #eldre Skuespil af
Wieneren Arthur Schnitzler —
„Elskovsleg“s Forfatter.
Stykket, hvis tyske Titel er „Das
Vermächtniss“ (Testamentet) kaldes
paa dansk „Hans sidste Vilje. Dets
Handling er folgende:
Hugo Losatti er forulykket paa
en Ridetur i Prateren og bliver
bragt doende hiem. For han udaan¬
der, betror han sin Moder, at han
har en Son med sin Elskerinde Toni
Weber, og han beder hende indsten¬
digt om at optage Toni og Barnei
i sit Hus. Baade Moderen og Hugos
Fader, den gamle torre Professor
Losatti, gaar ind paa Sonnens sidste
Vilje, og Toni Weber optages i Hu¬
set.
De kvindelige Medlemmer af Fa¬
milien betragter hende med Velvilje
og fatter Omhed for hende i hendes
Ulykke. Det galder baade Fru Lo¬
satti, hendes Datter Franciska og
hendes Svigerinde Fru Emma. For
Professoren og endnu mere for
Franciscas Forlovede, Dr. Ferdi¬
nand Schmidt, er Toni derimod paa
Grund af sin „Fortid“ en Torn i
Ojet. De kan ikke tilgive den unge
Pige, al hun har elsket Hugo og til¬
hort ham uden at veere gift med
ham, og de betragter hendes Naer¬
verelse i Huset som en Skam i Folks
Ojne.
Professoren har imidlertid fat¬
tet Forkarlighed for den lille Dreng,
som hans Son har esterladt ham,
og i hvem han kender sit eget Blod.
For Drengens Skyld berer han
over med Toni. Men da Dreugen
dor, bliver Opholdet i Huset snart
utaaleligt sor den stakkels Toni We¬
ber. Hun foler sin Tilvcrelse som en
uophorlig Bebrejdelse. Professoren
og den bornerte Dr. Schmidt vil
have hende fjernet saa snart som
ligt, Francisca tager varmhjeertet
Parti imod ham, Fru Emma for¬
svarer ligelebes Toni, medens Fru
Losatti narmest er ligegyldig. Det
ender med, at Fru Emma tilbyder
at tage Toni hjem til sig selv. Men
hun stoder paa Modstand hos sin
egen Datter, som selv i sin Tid bar
elsket Hugo og ikke kan taale Synet
af hans Eiskerinde.
Toni Weber soler sig forstodt af
alle for sin Keerligheds Skyld —
udstudt af Samfundel. Ensom og
fortviviet soger hun da Doden. Hun
drukner sig.
Telephon 12.801.
D
„OBSERVE.,
österr. behördl. konz. Unternehmen für Zeitungs-Ausschnitte
Wien, I., Concordiaplatz 4.
Vertretungen
in Berlin, Budapest, Chicago, Christiania, Genf, Kopen¬
Nagen, London, Madrid, Mailand, Minneapolis, New-Vork,
Paris, Rom, San Francisco, Stockholm, St. Petersburg.
(Quellenashabe ohne Gewähr).
Ausschul aus. J.Ocadoteeer
. 27 5
MD
Den fri Scene.
Haus sidste Villie.
Den fri Scene sluttede i Aftes
sin forste Seson med Arthur
Schnitzlers i Gaar omtalte
Skuespil. Om denne Forestilling
samtidig skal satte Punktum sor den
fri Scenes Virksomhed, beror — som
Direktor Aksel Strom sterkt be¬
tonede i en indledende Tale i Aftes
paa den Tilslutning, Publikum
fremtidig vil stanke Foretagendet.
Det vilde i Virkeligheden vere
urimeligt, om den fri Scene ilke
ogsaa fremtidigt fandt Stotte hos
Kobenhavns mange teaterinteresse¬
rede. De ni Forestillinger, Scenen!
har givet i Vinter, har alle frem¬
budt noget useedvanligt og sever¬
diat. At enkelte af dem ogsaa har
forarget en eller anden, er ike mere,
end man kunde vente. Hr. Strom
har arbejdet med Alvor #n Energi
hvad han ikke uden Selvfolelse
fremhavede i Aftes — og han fortje¬
ner utvivlsomt gunstigere Arbejds¬
vilkaar i Fremtiden.
Iscenejettelsen af Schnitz¬
slers morke, men virkningsfulde
Problemskrespil didnede om den
Omhu, hvormed Hr. Strom gaar
til Varks. Det var maaske den
smukkeste Forestilling, den fri Sce¬
ne endnu har givet, og den fangs¬
lede Publikum i stigende Grad.
Blandt de sollehavende fortjener
seerlig Frk. Sorensen at frem¬
haves for sin inderlige Fremstilling!
af Stykkets unge Pige, som for sin
Kerligheds Skyld maa finde sig i,
at alle de selvretferdige kaster Sten
paa hende. Hun gjorde megen
Lykke.